![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Kisütött
a nap a síkra, Katonának vagyok írva. Katona se lettem volna, Ha a bíró jó lett volna. De a bíró rossz ember volt, Katonának beiratott. De a bíró rossz ember volt, Katonának beiratott. Megyek az úton lefelé, Senki se mondja, gyere bé. Jer be rózsám, kérdjelek meg, Hogyha elmész, hol kaplak meg. Gyere bé Csíkszeredába, Ott megkapcs egy korcsomába. Ha a korcsomába nem kapsz, Gyere fel Galíciába. Galícia közepibe Két kaszárnya van építve. Abba leszek az egyikbe, Kettő közül a szebbikbe. Abban vannak a legények, Abban búsulnak szegények. Könyökölnek két karjukra, Rózsa nyílik csákójukba. Rózsa nyílik, szegfű hajlik, Szeretőmnek szava hallik. Mit érek én a szavával, Ha nem beszélek magával. |